Slaget+på+Stiklestad3

=Slaget på Stiklestad=

Slaget på stiklestad er skrevet av islandske høvdingen Snorre Stuerlason. Sagaen hører til i samlingen //Heimskringla// som er en samling om kongesagaer. Det regnes med at samlingen er skrevet rundt 1220-tallet.

Slaget på Stiklestad fant sted 29. Juli i 1030. Ettersom kalenderen er annerledes i dag enn den var på denne tiden, ville vi sakt det var den 4. August 1030 i dag. I sagaen møter man Olav Haraldsson som skal til storkamp om makten hvor Kalv Arneson, Tore Hund og Hårek fra Tjøtta frontet hæren. De hadde tidlgere støttet Olav, men nå var disse stormennene på sida til danskekongen Knut og hans hær. Ifølge Snorre Sturlason hadde motstanderen enn hær som var omtrent dobbelt så stor som den Olav hadde. Dette var pågrunn av at Olav hadde gjort seg upopulær i landet tidligere, og hæren hans besto kun av utenlandske menn og de han hadde truffet på veien til Norge. Olav blir allikevel beskrevet som en mektig og en mann med mye mot. Slaget ender med a Olav mister livet etter det tredje såret han pådrar seg. Allerede da er det underlige ting som skjer. Tore Hund får blodet til Olav på seg, og dette fører til at såret han har fått under kampen, gror med en gang. Olav så ikke død ut der han lå med røde kinn. Etter 1 års tid blir Olav Haraldsson gravd opp fra graven sin. Han var fremdeles like rød i kinna, samtidig som håret og neglene hadde grodd. Det gikk ikke ann å se at han var død. Dette ble beviset for at Olav var hellig, og fikk dermed navnet Olav den Hellige.

Sagaen er en kongesaga, ettersom det her fortelles om en av de norske kongene på norrøn tid. Snorre som har skrevet sagaen, skrev den rundt 200 år etter slaget skal ha skjedd. Han skriver på en autoral, refererende fortellermåte ettersom han selv ikke er med i fortellingen. Det gjør at vi ikke får vite noe om hva personene i sagaen tenkte eller følte, kun det som skjedde. Denne fortellermåten sammenlignes ofte med at fortelleren kun er en "flue på veggen" og går igjen i de fleste norrøne tekster.

Temaet i novellen går i hvertfall en del ut på konflikt. Olav og danskekongen Knut kjempet om å styre landet. Det står ikke så mye om denne konflikten i uttdraget fra sagaen, men det blir nevnt. Snorre Sturlasson skriver hvertfall om forholdet mellom Torstein og Olav. Olav hadde tidligere fratatt Torstein eit stort handelsskip som han hadde lagt, ettersom de allerede hadde vært litt på kant med hverandre. Dette førte til at Torstein som allerede var i hæren til motstanderen til Olav, gikk frem til Tore Hund og sa han ville stikke våpenet i Olav. Tore Hund godtok Torstein forspørsel om å være med på å fronte hæren.

Ved å lese sagaen, forstår vi hvor viktig det var for menn å drepe motstanderene sine. Det var rett å slett en viktig verdi til respekt og seier på denne tiden, og det var det som måtte til for å bli kvitt konfliktene.